ODIHNĂ ABSOLUTĂ
Bună ! Am o surpriză pentru tine.
Nu.
Dacă m-ai fi urmărit mai mult de un an ?
Vorbesc serios. Un carusel făcut din rujuri.
L-am găsit la o vânzare de vechituri.
Ţi-am spus că va fi o adevărată binecuvântare să ne mutăm aici.
Trebuie să mai verific motorul, dar încă se ţine bine.
Îţi trimit nişte poze.
Sau ai putea să foloseşti asta ca pe o scuză
ca să vii să vezi casa.
Trebuie să vii în vizită cândva.
Îţi spun, casa asta... are ceva ce m-a atras.
Da, bine. Trebuie să închid. Îţi trimit pozele mai târziu.
Pa !
Bună ! Îţi place noua ta casă ?
Da ?
Şi mie.
Doamnă, doamnă ! Nu puteţi intra aici.
Podeaua nu e sigură.
Vreau doar să aflu cât va dura,
având în vedere că va veni copilul... Bună !
- Bună ! - Abia ai ajuns ?
Da. Am încercat să te sun.
Da. Nu, scuze, noi tocmai...
Avem o problemă cu instalaţia sanitară.
- Sună promiţător. - Nu prea.
- Cât de grav este ? - Nu e grozav.
Cantitatea de piatră pe care o vedem...
Probabil că apa curge de ani de zile.
- Şi nu au văzut asta la inspecţie ? - Probabil că au ratat-o.
Noi putem să înlocuim ţevile,
dar veţi avea nevoie de un inginer structurist,
ca să se ocupe de podeaua aia.
Poţi să ne recomanzi pe cineva ?
Pot să dau nişte telefoane.
- Mersi. - O să mă ocup de asta.
Deci asta e ziua mea.
Doamnă, am găsit asta în scurgere.
Ştiu că voi, fetele, ţineţi la bijuteriile voastre.
- Nu e a mea. - Dar tipul a fost de treabă.
- Da. - Vino !
Îţi aduc costumul.
Bună, Lou !
E incredibil ! Nu se mai termină.
Imediat cum terminăm ceva, explodează altceva
sau putrezeşte sau se sparge.
Parcă am fi într-un joc fără sfârşit, de-a...
Cum se numeşte jocul în care iese ceva şi loveşti...
- Whack-A-Mole ? - Şi loveşti ?
Eşti sigură că Whack-A-Mole ?
De ce nu poate fi nimic uşor ?
Eu sunt uşoară.
Casa cade pe noi, iar tu ai chef de glume.
Auzi...
E o casă veche.
Ştiam în ce ne băgăm.
Va fi superbă când va fi gata.
O să vezi.
Vom reuşi.
Ai dreptate. Mereu ai.
Ai grijă!
Nu, nu, nu !
Lou !
Te caută.
Dumnezeule !
- M-ai speriat de moarte. - Tu m-ai speriat de moarte.
- Vrei să nasc prematur ? - Vino, vreau să-ţi arăt ceva.
- Ce părere ai ? - Bună treabă, profesore !
Cine spune că intelectualii nu se pricep la chestii bărbăteşti ?
Ai văzut ? Fii atentă !
Monitorul pentru bebeluş e aici şi e funcţional.
Suntem în direct.
După cum vezi, are un senzor de mişcare şi un microfon.
Bună, iubito !
Şi totul e wireless.
- Foarte tare. - Impresionant, nu ?
Poftim ! Ce e ?
Ai uitat ceva ?
Rahat ! Asta este... Trebuie să intru la duş, altfel, vom întârzia.
Tu mergi aşa ?
- Da. Nu-ţi place ? - Ba da, e superbă.
- Te îmbraci ca să impresionezi, nu ? - Fermecător.
Arăţi superb.
Adu-mi aminte. Pe cine trebuie să impresionăm în seara asta ?
- Pe decanul Whittier. - E tipul acela cu mustaţă ?
Nu, acela e Barkley. El e preşedintele.
Dumnezeule, toţi academicienii arată la fel !
Toţi fumează, poartă sacouri şi au păr pe faţă.
Uită-te după tipul cu aluniţă.
- Cum v-aţi cunoscut ? - Ne-am cunoscut ca pe vremuri.
- Ne-am cunoscut într-un bar. - Exact.
Ieşisem într-o seară, să beau ceva cu nişte prietene,
şi l-am văzut stând singur la bar.
Abia ajunsesem în ţară, aşa că...
În cele din urmă, şi-a făcut curaj şi s-a oferit să-mi ia ceva de băut.
De fapt, a comandat un rând pentru ea şi pentru prietenele ei.
A fost o capcană...
Ceea ce a fost o mare investiţie pentru mine la vremea aceea.
- Aparent a meritat. - Aparent. Eram puţin ameţit.
Am început să vorbim.
Şi mi-a spus despre afacerea ei cu antichităţi.
Iar el mi-a spus că avea un ceas vechi, pe care voia să-l restaureze.
- Iar eu i-am spus că îl ajut. - Ceea ce a fost o minciună, desigur.
- Nu era niciun ceas. - Niciun ceas.
Voiam s-o revăd.
Aşa că am petrecut următoarele 24 de ore scormonind Manhattanul,
încercând să găsesc un ceas. Am găsit unul şi i l-am dus.
- Era un fals. - Era un fals.
Nu a fost momentul de care sunt cel mai mândru,
dar încă funcţionează.
Şi m-am făcut cu o întâlnire.
Mulţumesc.
Tartar de ton ?
Aş vrea eu... Mersi.
Nu-ţi face griji. Vei putea să mănânci în curând.
La mine problema a fost cu brânza.
- Unde v-aţi aşezat ? - Am cumpărat o casă lângă lac.
E superb acolo.
Eu şi John am cochetat cu ideea de a ne muta acolo ani de zile.
- Ce casă aţi cumpărat ? - 8317 Lake View.
Da. Am cunoscut un om care a locuit acolo cu mulţi ani în urmă.
Din păcate, soţia lui s-a îmbolnăvit.
În fine, cred că eşti foarte entuziasmată.
E primul ?
- Da, e primul. - Minunat !
O slujbă nouă şi un copil pe drum. Multe de sărbătorit.
Noroc !
L-ai auzit pe Bartlett vorbind despre munca mea în comitetul consultativ ?
Îţi spun, Jules, există o oportunitate reală aici.
Dacă îmi joc bine cărţile, aş putea să conduc departamentul
în cinci ani.
Totul e în regulă ?
- Da. - Da ?
Abia ai scos un cuvânt în drum spre casă.
I-ai spus acelei femei că e primul nostru copil.
Ce ai fi vrut să spun ?
Trecutul nostru nu e un subiect prea vesel, Jules.
Nu trebuie să minţi în legătură cu el.
A pus o întrebare simplă, i-am dat un răspuns simplu.
Sigur.
Doamne fereşte să-ţi superi noii prieteni fandosiţi !
Stai puţin, Jules. Jules !
Nu e vorba despre asta. Ştii că nu e vorba despre asta.
Sunt oameni în departament, oameni cu care am mai lucrat,
care ştiu prin ce am trecut.
Acesta nu ar fi trebuit să fie un nou început pentru noi ?
Ştii tu, s-o luăm de la zero.
Cum o să facem asta, dacă ne tot agăţăm de trecut ?
Daniel, a fost fiul tău.
- Uneori, parcă uiţi că a existat. - Iar tu uiţi că a murit.
Nu. Jules, te rog, opreşte-te ! Te rog, vorbeşte cu mine ! Aşteaptă !
Jules ! Jules !
- Semnele vitale ? - Presiunea, 149 cu 90.
Am nevoie de un Doppler şi de o perfuzie.
- În câte luni este ? - 32 de săptămâni.
Doamnă, mă auziţi ?
Bine, Julie, încă o dată ! Încă o dată !
Haide, haide !
Încă o dată ! Ştiu că eşti obosită.
- Haide, haide ! - Încă o dată !
Asta e ! Asta e !
Începeţi compresia !
- De ce nu plânge ? - E în regulă. Jules, e în regulă.
E bine ? Ce se întâmplă ?
- Ce se întâmplă ? - E în regulă.
- Pot să-l văd ? - Încearcă să te calmezi.
De ce nu plânge ? Nu-l aud.
Să mai încercăm o dată. Acum !
- Ce se întâmplă cu copilul meu ? - E bine, nu-i aşa ?
Julie, îmi pare rău.
Bună !
Eşti la spital.
Ai căzut rău.
- Este... - Ea e bine.
Copilul e bine.
Ai suferit ceea ce noi numim o desprindere parţială a placentei.
Desprindere ? Ce înseamnă asta ?
Înseamnă că placenta s-a desprins parţial de peretele uterului.
E periculos ?
Poate fi mortal dacă placenta se desprinde complet,
dar, după cum vezi, ruptura e foarte mică.
Momentan, situaţia pare că s-a stabilizat.
Sângerarea s-a oprit,
iar inima bebeluşului tău bate puternic.
Cu toate astea, trebuie luate măsuri de precauţie.
Ce înseamnă asta ?
Înseamnă că ai nevoie de odihnă totală.
Trebuie să stai la pat tot restul sarcinii.
Nu ai voie să conduci, nu ai voie să ridici greutăţi,
nu ai voie să găteşti.
În afară de a merge la baie, trebuie să stai în pat.
Adică trebuie să stau în pat în următoarele opt săptămâni ?
Ştiu că nu e ideal, dar nu vrem să naşti prematur.
O naştere înainte de 37 de săptămâni e considerată prematură
şi poate cauza probleme de greutate sau de respiraţie.
Suntem în mijlocul unei renovări şi trebuie să supraveghem totul.
Îţi recomand cu tărie să pui pe pauză orice proiect major
până când naşti.
Aveţi familie sau prieteni în zonă ? Cineva care v-ar putea ajuta ?
Abia ne-am mutat. Nu.
Dacă aveţi nevoie de ajutor, vă putem oferi o recomandare.
Aveţi întrebări ?
Când pot merge acasă ?
Pentru a evita travaliul prematur
trebuie să urmezi câteva reguli simple.
Unu, trebuie să stai în pat 24 de ore pe zi.
Doi, ai voie să mergi doar până la baie
şi să faci o baie de zece minute la fiecare trei zile, nu mai mult.
Şi, în cele din urmă, cea mai importantă regulă...
E crucial să eviţi stresul.
Orice lucru care ţi-ar putea creşte tensiunea arterială
nu numai că pune în pericol sănătatea copilului,
dar ţi-ar putea declanşa din nou disocierea mentală
pe care ai trăit-o după prima sarcină.
Sfatul meu, încearcă să te bucuri de odihnă.
În regulă, asta e.
Frâna.
Şi uşurel. E simplu.
Dă-mi voie să iau asta.
În regulă, asta e.
Îţi iau eu pantofii.
Da, să scăpăm de ăştia.
Bine. Hai să te băgăm în pat.
- Eşti bine ? - Da.
În regulă.
Bine. Eşti pregătită pentru asta ?
Pentru că te rezolv eu.
Am de toate. Am nişte creme, suplimente pentru gravide...
Ştiu la ce te gândeşti. Cum o să ajungi la ele ?
Ţi-am luat chestia asta mişto.
- Poţi s-o încerci. - Tare !
Nişte reviste. Ştiu că-ţi plac.
Citeşte-le când vrei. Un iPad, laptopul tău şi...
... un sistem de divertisment vintage.
Foarte vintage, dar a fost luat din dulapul departamentului de engleză.
E vechi, dar poate că e o antichitate.
Poate că valorează o avere.
Nu ? Minifrigider plin cu tot felul de chestii grozave.
Pentru că genul ăsta de soţ sunt. Şi cel mai bun lucru...
- Staţii radio ? - Staţii radio.
Una pentru tine. 18 canale, rază de acţiune 37 km.
Aşa putem comunica oriunde aş fi în casă. Oriunde.
Sau ne-am putea da mesaje.
Da, dar unde e distracţia ? Încearc-o. Haide, porneşte-o !
Atenţie, toate unităţile...
Nu, nu, schimbă canalul ! Ignoră asta.
Următorul canal. Rahat !
Ai reuşit ? Atenţie !
Aici e marele tătic. Recepţie, mămică sexy.
- Ai nevoie de ceva ? - Aş vrea o cană de ceai, tăticule.
Recepţionat, mămică sexy.
O cană cu lichid fierbinte vine imediat. Terminat.
- Trebuie să spui "terminat". - Terminat.
Tare ! Bine.
Şi... nu pleca nicăieri.
... de trei ori mai repede decât orice alt produs...
Micuţul nostru...
Cred că mami aude chestii.
Vântul va bate cu până la 60 km/h. Asta vă poate ajuta să...
Se pare că se strică vremea.
Poate îţi anulează cursurile şi putem sta împreună în pat.
Ce zici ? Ne uităm la "Anatomia lui Gray" ?
Mâncăm o mulţime de popcorn.
- Mă asculţi ? - Da...
S-a întâmplat ceva amuzant azi, la facultate,
într-o şedinţă, şi dădeam un mesaj...
Ce s-a întâmplat ?
- Cu ce ? - În şedinţa ta.
Trebuia să fii acolo, altfel nu e amuzant.
- Ce e aia ? - Ce anume ?
Pachetul acela de acolo.
Nişte chestii pe care le-am comandat pentru casă.
Ai coborât şi l-ai luat ?
Jules, ştii ce a spus doctorul.
- Nu poţi să... - Am avut grijă.
Nu contează. Astea sunt regulile.
Nu poţi... să umbli aşa.
- A spus clar. - Iisuse, eşti paznicul meu ?
Nu pot să mă ridic, nu pot să umblu, nu am voie să ies afară.
Nu pot să continui cu renovarea,
pentru că, Doamne fereşte, vaporii şi zgomotul
m-ar putea stresa.
Să iau cutia aia idioată a fost apogeul zilei mele.
Eu doar...
E nasol.
Înţeleg. Serios. Eu...
Îmi pare rău. Bine ?
Îmi pare rău.
Doar că... nu ştiu, îmi fac griji. Înţelegi ?
Mulţumesc. Mulţumesc că faci asta pentru noi.
Şi îţi mulţumesc şi ţie că te porţi frumos.
Eu şi mama ta suntem recunoscători.
Te iubesc.
Noapte bună !
Trezeşte-te ! Trezeşte-te !
- Ce e ? - E cineva în dulap.
- Poftim ? - E cineva în dulap.
Ce ?!
Fir-ar al dracului !
Daniel !
M-ai speriat de moarte.
- Sigur te simţi bine ? - Eu...
Iisuse !
Probabil că ai visat.
Hai să ne odihnim, iubito. Haide !
Tu trebuia să-i iei de la şcoală. Unde au fost, Todd ?
Fată, trebuie să-i dai un şut în "mingiuţe" tipului ăluia.
Bună !
Ce faci ?
De-a v-aţi ascunselea ?
Unde e mama ta ?
Fir-ar să fie, Lou !
Lou ! Dă-te la o parte ! La o parte ! Da, la o parte !
112. Ce urgenţă aveţi ?
Vă rog să mă ajutaţi ! E cineva la mine în casă.
Ce adresă aveţi, doamnă ?
8317 Lake View. Repede, vă rog !
Un echipaj e pe drum. Sunteţi într-un loc sigur ?
- Sunt în dormitorul meu. - Şi unde e intrusul ?
- În altă cameră. - Uşa dormitorului e încuiată ?
- Nu. - Doamnă, puteţi ajunge la uşă ?
- Doamnă ! - Da.
Jules !
Bună ! Eşti bine ?
Eşti bine ? Da ?
- Daniel Rivers. - Şerif Gates. Am vorbit la telefon.
În regulă. Ceva veşti ?
Nu, nu am reuşit să găsim suspectul.
Ai apucat să-l vezi pe tip ?
Nu am găsit nici copilul.
Copilul ?
Soţia ta crede că a auzit un copil în casă.
Cred că avem tot ce ne trebuie.
Dacă vă mai putem ajuta cu ceva, sunaţi-ne.
Bine, da. Desigur. Mulţumesc, dle ofiţer.
Te conduc eu.
Îmi cer scuze că v-am irosit timpul.
Haide, spune ! Ştiu la ce te gândeşti.
- Ar trebui să-mi fac griji ? - E doar o neînţelegere.
Nu mă crezi ?
Ce ar trebui să cred, Jules ?
Disociere mentală sau fixaţie asupra unui copil.
- Am văzut ceva. - Ce nu era acolo.
Simt că suntem la un pas de ceva. Noi...
Trebuie să ştiu că trecutul a rămas în urmă.
Trebuie să ştiu că nu o luăm de la capăt.
Nu e ca data trecută.
Îl sun pe doctorul Meadows. O să-ţi aduc pe cineva.
- Nu am nevoie de o bonă. - Nu e pentru tine.
E pentru ea.
Bine ?
Îmi pare rău.
Subrip şi sincronizare: nickcrysis
Bebeluşa poate să vină să se joace ?
Andrew !
Andrew ! Tu eşti, scumpule ?
Sunt mami.
Poţi să te întorci, te rog ?
Te rog ! Mă auzi ?
Jules !
Bună ! Am auzit uşa închizându-se.
- Eşti bine ? - Da.
Încercam să vorbesc pe FaceTime cu o prietenă. Nu funcţionează.
Bine.
Bună ! Eu sunt Daniel.
191 cu 80. Foarte bine.
Delmy... Nu am mai auzit numele ăsta.
- E frumos. - Aşa o chema pe bunica mea.
Un nume german frumos, cum spunea tatăl meu.
Îmi dai voie ?
140. E perfect.
Cum stai cu somnul ?
Nu stau grozav.
Ăsta e paradoxul cu odihna la pat.
Ai tot timpul din lume ca să dormi, dar nu poţi s-o faci.
Ai copii ?
Am încercat,
dar corpul meu nu a fost echipat pentru asta.
Îmi pare rău, nu ar fi trebuit să te întreb.
Nu, e în regulă. E important să vorbesc despre trecut.
Din experienţa mea, sunt mai multe căi de a deveni mamă.
Mă consider mama multor copii pe care i-am ajutat să vină pe lume.
Daniel mi-a spus despre fiul vostru.
Mi-a spus şi despre Oakview.
Cât timp ai fost acolo ?
- Şase săptămâni. - Depresie post-partum ?
Psihoză post-partum.
Îmi tot vedeam fiul.
Mintea mea nu era pregătită să-i dea drumul.
Ştiu că e dificil să primeşti un străin în casă,
dar vreau să ştii că sunt aici pentru tine.
Orice simţi, orice trăieşti...
Poţi să ai încredere în mine.
Apreciez.
Ar trebui să te odihneşti.
Uşurel...
Aşa...
Mă descurc de-aici.
Mulţumesc.
Bine. Sunt dincolo, dacă ai nevoie de mine.
Doamne, nu ! Credeam că nu mai pleacă.
Surioara vine.
Delmy !
Probabil că sunt contracţii Braxton-Hicks.
E ceva neobişnuit ?
E felul corpului de a se pregăti pentru naştere.
- Ea e bine ? - Copilul e bine.
Să fiu sincer, pentru tine îmi fac griji.
Am înţeles că ai avut...
... unele experienţe.
Din cauza lipsei de somn, mintea mi-a luat-o puţin razna.
Spune-mi despre băiat.
Câţi ani avea ?
Patru, poate, cinci.
Vârsta pe care ar fi avut-o fiul tău acum ?
Poate că mintea ta încă nu vrea să treacă peste asta,
chiar şi după toţi aceşti ani.
Vreţi... Puteţi să ne lăsaţi puţin ?
Da.
Julie, nu a spus nimeni că va fi uşor să stai la pat.
De multe ori, provocările psihologice sunt mai mari decât cele fizice.
Mai ales, pentru cineva ca mine.
După părerea mea, avem două opţiuni.
Te putem muta la un spital.
Asta îţi va permite să-ţi duci sarcina la termen
sub supraveghere medicală...
Nu.
Nu mai vreau spitale.
Cealaltă opţiune este să rămâi acasă.
Sfatul meu este să reiei tratamentul.
Dar copilul ?
Eşti în săptămâna 35.
Medicamentele vor avea un impact redus sau chiar zero
asupra dezvoltării copilului.
Acum, cel mai important lucru
pe care poţi să-l faci pentru ea este să ai grijă de tine.
Încearcă să te odihneşti.
Ar putea fi un incident izolat
sau ar putea fi un precursor
al unei căderi nervoase semnificative.
Şi e clar că ea crede că îl vede pe copilul vostru anterior.
Tratamentul ar trebui să-i amelioreze simptomele,
dar, dacă acestea persistă, ar trebui să te gândeşti s-o internezi
într-o clinică de sănătate mintală.
Aşa e mai bine.
Bravo !
Lou !
Vrei să te joci, amice ?
Bine.
Eşti pregătit ?
Eşti pregătit ? Poftim !
Îl vezi şi tu ?
Andrew !
Scumpule, eşti acolo ?
Surioara ta vrea să te vadă.
Nu vrei să vii să te joci ?
Ai venit s-o vezi pe surioara ta ?
Ar trebui să pleci.
Ce vrei să spui ? De ce ?
Ea o vrea pe surioară.
Cine ? Cine o vrea pe surioară ?
Ai terminat ?
Mai durează câteva minute.
Nu. Aşteaptă ! Te rog, nu pleca !
Vreau să ştiu cine o vrea pe surioară.
Nu vreau să ajungi ca o stafidă pe tura mea.
Poftim ! E cald şi plăcut.
Trebuie să avem grijă de copilaşul tău.
Ai simţit ? A lovit pentru mine.
Aproape am uitat.
Nu trebuie să uităm de pastila ta.
Te-am întrebat doar unde ai găsit-o.
Mi-au dat de la spital numărul ei. Ţi-am mai spus.
Bine, dar i-ai verificat recomandările ?
I-ai verificat istoricul ? Orice ?
Meadows mi-a recomandat-o. Şi nu am considerat că mai e necesar.
Am avut noroc că a fost disponibilă.
Vreau să plece din casă.
- Vorbeşti serios ? - Da.
Delmy e un dar de la Dumnezeu.
- Nu am încredere în ea. - De ce ?
Pur şi simplu nu am.
Femeia aia e motivul pentru care pot să merg la serviciu
fără să-mi fac griji toată ziua că eşti singură.
Dacă o s-o concediez sau măcar o să mă gândesc la asta,
cred că merit şi eu o explicaţie sau un motiv pentru asta.
Bine.
Spune !
Băiatul pe care l-am văzut nu e în capul meu, Daniel.
Despre ce vorbeşti ?
L-am auzit în camera copilului, prin monitor.
Daniel...
- E fiul nostru. - Încetează, Julie !
- E Andrew. - Încetează, Julie !
Ştiu că pare o nebunie, dar vrea ceva.
- Încearcă să ne atenţioneze. - Te rog...
Încearcă să ne atenţioneze în legătură cu Delmy.
- Despre ce vorbeşti ? - Ne vrea copilul.
Asta încearcă să ne spună.
- Încearcă să ne protejeze. - Încetează ! Încetează !
- Fiul nostru e mort. E mort ! - Crezi că nu ştiu asta ?
Crezi că nu ştiu asta ?
Crezi că asta nu-mi arde inima în fiecare nenorocită de zi ?
Eu am fost cea care l-a ţinut !
Care s-a rugat pentru el să respire.
Deci nu trebuie să-mi spui că e mort, Daniel.
Am fost acolo.
E totul în regulă ?
- Suntem bine. - Da.
- Daniel... - Nu...
Voi doi deveniţi apropiaţi.
Ţi-ai lut medicamentele ?
Le-ai luat ?
Să nu îndrăzneşti să pui asta pe seama unui dezechilibru chimic.
Îţi vezi fiul mort, Julie.
Doar pentru o secundă...
... pune-te în locul meu.
Ştiu cum pare !
Sunt conştientă de ce crezi despre mine.
Te aud, îţi văd privirea.
Amestecul ăla oribil de milă şi teamă. Ştiu că tu crezi că cedez.
Că o iau razna din cauza hormonilor, dar nu e adevărat.
Dacă aş fi în locul tău...
Şi eu m-am gândi să mă internez.
Dar nu e în capul meu.
Nu este.
Daniel... fiul nostru...
Fiul nostru vrea să ne spună ceva. Încearcă să comunice cu mine.
Şi, în loc să mă judeci, aş avea nevoie de sprijinul tău.
Îmi pare rău, Jules.
Nu cred că ai nevoie doar de sprijinul meu.
Bine, sună-mă atunci.
Bine şi puternic.
- Ar trebui să mănânci ceva. - Nu mi-e foame.
Ştii că îţi vrem doar binele, nu ?
Am pierdut prima sarcină după 18 săptămâni.
Sarcina mergea bine, dar, deodată, mi s-a rupt apa.
Un col uterin incomplet. Asta mi-au spus.
Am reuşit să mai rămân însărcinată de trei ori,
dar niciodată nu am ajuns la termen.
M-am simţit atât de goală, atât de singură...
Mă tot întrebam ce am făcut, de meritam asta.
Şi mi-am amintit de o poveste pe care am auzit-o în copilărie.
Despre o familie care locuia în apropierea acestui lac.
Trei copii mici, mama fiind însărcinată cu al patrulea.
Ea şi soţul ei erau în drum spre spital,
pentru că intrase în travaliu. Maşina a derapat pe gheaţă.
S-a lovit de un copac.
Fiica lor nenăscută a murit.
Femeia era de neconsolat.
În fiecare seară, ţipetele ei se auzeau în jurul lacului,
plângând pierderea fetei sale.
Nu mai mânca, nu mai ieşea din casă...
Chipurile celor trei copii ai ei...
... îi aminteau de faptul că dăduse greş ca mamă,
că nu-i putea proteja cu adevărat.
În cele din urmă, a devenit prea mult.
S-a sinucis ?
Povestea aia mi-a amintit că nu eram singură.
Că mamele poartă povara pierderii de la începutul timpurilor.
Ceea ce faci cu durerea te defineşte.
Durerea unei mame e un lucru puternic.
Ori înveţi să faci pace cu ea, ori te mănâncă de vie.
Cum o chema ?
Pe mamă ?
Kinsey, cred. Melandra Kinsey.
Ar trebui să încerci să te odihneşti.
M.K.
Arhivele ziarului "Courier".
Bună ! Mă întrebam dacă mă puteţi ajuta cu ceva.
Încerc să găsesc o ştire veche,
despre care, probabil, s-a scris în ziarul vostru.
Cât de veche e ştirea ?
De la sfârşitul anilor '60, începutul anilor '70.
Mă îndoiesc. Arhiva noastră digitală merge doar câţiva ani în urmă.
Doar dacă a fost un subiect foarte important.
- Ce căutaţi, mai exact ? - E vorba despre o sinucidere.
O femeie pe nume Melandra Kinsey.
Spuneţi-mi adresa de e-mail. O să văd ce găsesc.
ULTIMA ZI
Andrew, scumpule, trebuie să te întreb ceva important.
Bună, scumpule !
Persoana care vrea s-o ia pe surioară
e cineva pe nume Melandra Kinsey ?
Andrew ?
Unde te-ai dus ?
Delmy ! Delmy, am nevoie de ajutor !
Ce este ? O contracţie ?
Câte ai avut ?
Julie !
Era cineva.
Cât a durat ?
20-30 de secunde.
Ar putea fi un travaliu timpuriu.
Să începem monitorizarea şi să vedem cum progresează.
Aşteaptă !
Mă duc să-mi iau echipamentul şi să mă îmbrac.
Nu, nu ! Te rog ! Nu pleca !
Nu ai de ce să te temi. Aduci un copil pe această lume.
Mă întorc repede.
Dumnezeule !
Ai contracţii ?
E la început, dar, dacă progresează, trebuie să mergem la spital.
Asta este, Jules. Vom avea un copil.
Vine surioara.
Eşti bine ?
Trebuie să mergem.
- Nu, nu ! - Jules, relaxează-te.
Nu e nevoie să te grăbeşti. Eşti abia la început.
Nu, nu e sigur. Trebuie să plecăm acum.
- Nu, nu, Jules. Calmează-te. - Dă-mi drumul !
Julie, trebuie să mă asculţi. E foarte important.
- Relaxează-te. - Nu, nu e timp.
Nu e timp, e deja aici.
- Cine ? Cine e aici ? - Melandra Kinsey.
Julie, Melandra Kinsey e doar o poveste.
Nu, nu este ! Nu, nu !
I-am găsit numele în actul de proprietate.
A locuit aici. Priveşte !
- Asta a fost brăţara ei, Daniel. - Jules, Jules...
- S-a sinucis. - Te rog, stai jos, Jules !
Şi nu doar asta. Şi-a ucis cei trei copii.
Nu a făcut faţă pierderii fetiţei sale
şi i-a luat cu ea. I-a înecat pe toţi în cadă.
S-a întâmplat cu mult timp în urmă.
Ştiai ?
Ţi-a plăcut casa.
Am vrut doar să fii fericită şi să te protejez.
Cum ? Minţind ?
- Ascunzând adevărul de mine ? - Mi-a fost frică.
Ştii cum a fost pentru mine
să vin acasă şi să te găsesc într-o baltă de sânge ?
Să te văd chinuindu-te zi după zi
după moartea lui Andrew şi să nu pot...
Să nu te pot ajuta...
Casa asta te-a făcut din nou să zâmbeşti, Jules.
- Te-a făcut fericită. - Dar nu m-ai crezut.
Ţi-am spus că se întâmplă ceva în casa asta, dar nu m-ai ascultat.
Nici tu. M-aţi făcut să cred că e doar în mintea mea.
- Pentru că e doar în mintea ta. - Nu, Daniel, nu e în mintea mea.
Nu este. Melandra Kinsey e aici.
E în casa asta şi vrea să ne ia copilul !
Julie !
Jules !
Ce naiba ?
Ascundeţi-vă, vine mama !
Ia scaunul ! Ia scaunul ! Plecăm de-aici.
Vino cu mine. Eşti bine.
Las-o în pace !
Daniel !
Să mergem ! Haide !
- Haide ! - Aşteaptă !
Daniel ! Daniel !
Scumpule ! Daniel !
Daniel !
Du-te naibii !
Alo !
Mă aude cineva ? Alo !
Numele meu e Julie Rivers. Locuiesc la 8317 Lakeview Drive.
Am nevoie de ajutor. Sunt în travaliu.
Te descurci grozav, Julie. Facem asta acum, scumpo.
Nu te gândi, împinge !
Împinge ! Dă-mi tot ce poţi, Julie.
Continuă, continuă ! Aproape ai reuşit.
Asta e ! Asta !
Bună !
E în regulă, s-a terminat.
Nu-l iei pe ăsta, târfă !
Jules !
Jules ! Jules !
Jules !
În regulă...
Haide ! Haide, te rog !
Nu. Opreşte-te !
- Ia-o ! - Nu ! Nu !
Scoate-o de-aici !
- Du-te ! - Mă întorc repede.
Pleacă de lângă ea.
Acesta e copilul meu !
Dispari !
Daniel, eşti bine ? Daniel ?
Ajutor ! Ajutor ! Vă rog ! Soţia mea !
Jules ! Jules !
Aici !
Haideţi, repede, repede ! La dreapta !
Domnule, trebuie să ne faceţi loc.
- Domnule, cum o cheamă ? - Julie. Julie.
Julie ! Julie !
- De cât timp e inconştientă ? - De câteva minte. De cinci minute.
Nu are puls. Începeţi compresiile !
Julie !
Te cheamă.
Andrew !
Bună, scumpule !
E în regulă, mami e cu tine.
Încă o dată ! Liber !
Are un puls slab. Continuaţi compresiile !
Julie, mă auzi ? Julie !
Rămâi cu noi. Hai, Julie !
Te rog, Jules ! Jules !
Te rog, întoarce-te la mine !
Te iubesc. Te iubesc atât de mult...
- Haide ! - Julie !
- O să ai tu grijă de el ? - Desigur.
Adio, iubirea mea !
Te vom aştepta.
Haide, rămâi cu noi, Julie !
Are puls.
Încă o dată !
Liber !
Da.
Din nou ? Eşti pregătită ?
Mami !
Tati, îmi dai şi mie una ?
Primeşte şi mami una ?
Da ?
Vrei ?
- Da ! - Da !
Aţi urmărit filmul ODIHNĂ ABSOLUTĂ
Resincronizare: Darkness701 Subs.ro Team @ www.subs.ro
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania